Můžeš se tady setkat s muži, kteří usilují o to být lepšími a více autentickými.
Vytváříme jak reálný tak virtuální prostor pro setkávání.
Začalo to někdy před rokem 2000 hledáním mužské energie, spirituality i chlapské party a setkáváním v malých skupinách. Pokračovalo to inspirací dílem Richarda Rohra a jeho Rituálem pro přechod do zralé dospělosti a pokračuje to dodnes stovkami setkání v malých skupinách, víkendovými akcemi pro muže i pro otce a děti, rituály i celostátními setkáními pro stovky účastníků a mezinárodní spoluprací s hnutím mužů po celém světě.
Pro řadu z nás je podstatné přátelství s Bohem, pro všechny jsou oporou kamarádi, které tu nalezli.
Vítáme tě mezi námi a těšíme se na společné putování.
Pavel Hrdina a Martin Šmídek
Ježíšova modlitba: Týdenní shrnutí Neděle Pondělí Úterý Středa Čtvrtek Pátek Třiadvacátý týden praxe V Poutníkově cestě, moudrý ruský pravoslavný mnich odpovídá na hlubokou touhu poutníka "modlit se bez přestání" těmito pokyny svatého Symeona Nového Teologa: Sedni si sám a v tichu. Sklop hlavu, zavři oči, jemně vydechni a představ si, že se díváš do svého srdce. Přeneste svou mysl, tedy své myšlenky, z hlavy do svého srdce. Při výdechu vyslovte větu: "Pane Ježíši Kriste, smiluj se nade mnou." Při výdechu si uvědomte, že jste se nad svým srdcem smilovali. Vyslovte ji jemným pohybem rtů nebo ji prostě vyslovte v duchu. Snažte se odložit všechny ostatní myšlenky stranou. Buďte klidní, trpěliví a tento proces opakujte velmi často. [1] Učitel ČAK James Finley nabízí doporučení, jak se modlit Ježíšovu modlitbu a přitom "odložit všechny ostatní myšlenky": Svatý Symeon říká praktikujícím, aby se "snažili odložit všechny ostatní myšlenky stranou". To je důležité, protože když sedíme a modlíme se tímto způsobem, není to tak, že by všechny ostatní myšlenky zdvořile ustoupily, abychom mohli tuto modlitbu konat. Neudělají to. Stane se spíše to, že naše myšlenky krouží po okrajích a stále se nám pletou do naší praxe. Sedíme a modlíme se: "Pane Ježíši Kriste, smiluj se nade mnou," a myslíme si: "Ježíšmarjá, zapomněl jsem zavolat tetě Mildred!" A pak si řekneme: "Ježíšmarjá, já jsem zapomněl zavolat tetě Mildred!" Modlíme se: "Pane Ježíši Kriste, smiluj se nade mnou," a najednou nás napadne: "Co asi bude k obědu?". Děláme, co můžeme. Každé sklouznutí k jiným myšlenkám, než je Ježíšova modlitba, je milostivou příležitostí k tomu, abychom se znovu obtočili kolem Boha, který nás miluje v naší neschopnosti. Klid této modlitby není klidem, který bychom zdokonalovali ve své schopnosti sedět v klidu. Tento klid je vnitřním klidem, v němž nás Bůh nevysvětlitelně proměňuje v Boží lásku v naší nicotě bez Boha. Jsme tím ztišení a je v tom jakýsi tichý úžas, úžas nad milostí, která se v nás rozvíjí uprostřed všech nevyřešených věcí v našem srdci. [2] James Finley přeloženo DeepL | The Jesus Prayer: Weekly Summary
Sunday Monday Tuesday Wednesday Thursday Friday Week Twenty-Three Practice In The Way of a Pilgrim, a wise Russian Orthodox monk responds to the pilgrim’s deep desire to “pray without ceasing” with these instructions from St. Symeon the New Theologian: Sit down alone and in silence. Lower your head, shut your eyes, breathe out gently and imagine yourself looking into your own heart. Carry your mind, that is, your thoughts, from your head to your heart. As you breathe out, say “Lord Jesus Christ, have mercy on me.” Say it moving your lips gently, or simply say it in your mind. Try to put all other thoughts aside. Be calm, be patient, and repeat the process very frequently. [1] CAC teacher James Finley offers recommendations for how to pray the Jesus Prayer while “putting all other thoughts aside”: St. Symeon tells the practitioner to “try to put all other thoughts aside.” This is important because when we sit and pray in this way, it isn’t as if all other thoughts politely step back so we can do this. They don’t. What happens is that our thoughts are circling around the edges, and they keep making inroads into our practice. We’re sitting there praying, “Lord Jesus Christ, have mercy on me,” and we think, “Oh geez, I forgot to call Aunt Mildred!” We are praying, “Lord Jesus Christ, have mercy on me,” and the thought pops in, “I wonder what’s for lunch?!” We do our best. Every time the slippage into thoughts other than the Jesus Prayer occurs, it’s a graced opportunity to circle back around to God being in love with us in our inability to do this. The stillness of this prayer is not a stillness that we perfect in our ability to sit still. The stillness is an inner stillness in which God is unexplainably transforming us into the love of God in our nothingness without God. We’re stilled by it, and there’s a kind of quiet amazement, in awe of the grace that’s unfolding within us in the midst of all the unresolved things in our heart. [2] James Finley |
[2] Adapted from James Finley and Kirsten Oates, “The Way of a Pilgrim: Session 3,” Turning to the Mystics, season 9, ep. 6 (Albuquerque, NM: Center for Action and Contemplation, 2024), podcast. Available as MP3 audio download and PDF transcript.