Můžeš se tady setkat s muži, kteří usilují o to být lepšími a více autentickými.
Vytváříme jak reálný tak virtuální prostor pro setkávání.
Začalo to někdy před rokem 2000 hledáním mužské energie, spirituality i chlapské party a setkáváním v malých skupinách. Pokračovalo to inspirací dílem Richarda Rohra a jeho Rituálem pro přechod do zralé dospělosti a pokračuje to dodnes stovkami setkání v malých skupinách, víkendovými akcemi pro muže i pro otce a děti, rituály i celostátními setkáními pro stovky účastníků a mezinárodní spoluprací s hnutím mužů po celém světě.
Pro řadu z nás je podstatné přátelství s Bohem, pro všechny jsou oporou kamarádi, které tu nalezli.
Vítáme tě mezi námi a těšíme se na společné putování.
Pavel Hrdina a Martin Šmídek
Sedět v tichu Sedni si sám a v tichu. V knize Obrácení k mystikům se učitel ČAK James Finley zaměřuje na pokyny svatého Symeona Nového Teologa (zemř. 1022) k modlitbě Ježíšovy modlitby: Připomínáme si, jak se sv. Nejprve svatý Symeon říká: "Posaďte se." Sv. Modlitba se odehrává v naší tělesné přítomnosti vsedě v Boží přítomnosti. Když vycítíme, že se nemůžeme v modlitbě usadit, pokud se stále vrtíme, zjistíme, že když se naučíme sedět v klidu, můžeme se naučit být v klidu. Tímto způsobem se nám dostává milosti zkušenostního pochopení Boha, který nám v žalmech zjevuje: "Buďte klidní a vězte, že já jsem Bůh" (Ž 46,10). Když takto sedíte, je to, jako by se klidným bodem otáčejícího se světa stala tato hluboká osa vašeho vlastního těla. Dále nás svatý Symeon vybízí, abychom se "posadili sami". Jsme sami v mystickém smyslu: Bůh sám je Bůh a … ty sám jsi ty..... Nejde o to, že každý z nás má vztah s Bohem, ale o to, že každý z nás je naprosto jedinečným vztahem s Bohem. Snažíme se probudit a odevzdat se této osamělosti, v níž jsme všichni - živí i mrtví - osamoceni společně jako sourozenci v této lásce, v níž jsme jedno a jako jedno existujeme. Začínáme se dívat na všechny lidi s láskou, protože všichni chodí kolem stvořeni Bohem k obrazu Božímu. Svatý Symeon také říká: "Posaďte se sami a v tichu." V tichu se učíme naslouchat. Pokud nejsme v tichu, nemůžeme naslouchat, a právě v naslouchání se můžeme naučit slyšet. To souvisí s mystickým chápáním stvoření. V Božím "Nechť se stane" Bůh promlouvá ke všem věcem: "Ať je světlo, ať jsou kameny, stromy a hvězdy." Ať je světlo, ať jsou kameny, stromy a hvězdy. Není to tak, že by Bůh vše promluvil do bytí a pak odešel a nechal vesmír, aby se řídil sám. Stvoření je spíše absolutní a věčné. Právě teď jsme stvořeni Bohem v tomto sebedarovacím aktu, kterým nám Bůh dává samotnou Boží přítomnost v naší nicotě bez Boha. Naše tělo ztělesňuje Boží přítomnost v naší nicotě bez Boha. Bůh právě teď promlouvá ke všem věcem, a kdyby Bůh s tímto promlouváním přestal, všichni bychom zmizeli. Snažíme se tedy ztichnout natolik, abychom mohli slyšet, jak k nám Bůh promlouvá. Jak se mohu stát tak tichým, abych mohl slyšet, jak Bůh promlouvá k bytí, když se pohybuje po obloze, nad stromy a poli posvěcenými tím, že je stvořil Bůh v jejich nicotě bez Boha? A tak ticho naší modlitby ztělesňuje hluboké, nesmírné ticho, v němž se od Boha učíme naslouchat živému Božímu slovu, které se ztělesňuje jako skutečnost všech věcí v jejich nicotě bez Boha. James Finley přeloženo DeepL | Sitting in Silence
Sit down alone and in silence. In Turning to the Mystics, CAC teacher James Finley focuses on the instructions of St. Symeon the New Theologian (d. 1022) for praying the Jesus Prayer: First, St. Symeon says, “Sit down.” The prayer is in our bodily presence sitting in the presence of God. Sensing that we cannot settle into the prayer if we keep fidgeting, we discover that in learning to sit still, we can learn to be still. In this way, we are graced with an experiential understanding of God revealing to us in the Psalms, “Be still and know that I am God” (Psalm 46:10). When you’re sitting this way, it’s like the still point of the turning world is this deep axis of your own body. Next, St. Symeon urges us “to sit down alone.” We’re alone in a mystical sense: God alone is God, and … you alone are you…. It isn’t that each of us has a relationship with God, it’s that each of us is an utterly unique relationship with God. We’re trying to awaken and surrender to that aloneness in which we are all—living and dead—alone together as siblings in this love in whom we’re one and subsist as one. We start to see all people with love, because everybody is walking around created by God in the image of God. St. Symeon also says, “Sit down alone, and in silence.” In silence we are learning how to listen. If we’re not silent, we can’t listen, and it’s in listening that we can learn to hear. This ties into a mystical understanding of creation. In God’s “Let it be,” God is speaking all things into being: “Let there be light, let there be stones, and trees, and stars.” It isn’t as if God speaks everything into being and then goes off to leave the universe to run on its own. Rather, creation is absolute and perpetual. Right now, we’re being created by God in this self-donating act by which God is giving God’s very presence to us in our nothingness without God. Our body embodies the presence of God in our nothingness without God. God is speaking all things into being right now, and if God would cease this speaking, we’d all disappear. So we’re trying to become so silent that we can hear God speaking us into being. How can I become so silent that I can hear God speaking the sun into being as it moves across the sky, over the trees and fields rendered sacred in being created by God in their nothingness without God? And so the silence of our prayer embodies the deep, vast silence in which we learn from God how to listen to the living word of God, embodying itself as the reality of all things in their nothingness without God. James Finley |