Můžeš se tady setkat s muži, kteří usilují o to být lepšími a více autentickými.
Vytváříme jak reálný tak virtuální prostor pro setkávání.
Začalo to někdy před rokem 2000 hledáním mužské energie, spirituality i chlapské party a setkáváním v malých skupinách. Pokračovalo to inspirací dílem Richarda Rohra a jeho Rituálem pro přechod do zralé dospělosti a pokračuje to dodnes stovkami setkání v malých skupinách, víkendovými akcemi pro muže i pro otce a děti, rituály i celostátními setkáními pro stovky účastníků a mezinárodní spoluprací s hnutím mužů po celém světě.
Pro řadu z nás je podstatné přátelství s Bohem, pro všechny jsou oporou kamarádi, které tu nalezli.
Vítáme tě mezi námi a těšíme se na společné putování.
Pavel Hrdina a Martin Šmídek
Cesta k jednoduchosti: Týdenní shrnutí Neděle Pondělí Úterý Středa Čtvrtek Pátek Osmnáctý týden cvičení Vědět, co stačí Pod vlivem života a spisů Thomase Mertona se Sophfronia Scottová ptá: "Co bychom ještě mohli vidět jasněji, kdybychom dokázali držet své věci volněji?" Jak se k tomu přimět? Můžeme se modlit. Mezi Mertonovy vlastní psané modlitby patřila i tato: "Zastavte ve mně těžkou ránu chtivosti a hladů, které vyčerpávají mou přirozenost svým krvácením." [1] Musíme však pochopit, k čemu modlitba skutečně slouží. Nejde o to, abychom se bili za to, že chceme hezké věci. Nejde o to, abyste si nekoupili to nové auto, když ho vaše rodina potřebuje. Jde o přetvoření našeho vědomí - přejít od jednoho způsobu myšlení a bytí k úplně jinému.... Zkuste se přistihnout, že něco chcete. Zeptejte se, zda v tom není nějaký jiný hlad nebo chudoba ducha - něco hlubšího, co tato touha nemůže naplnit. Pokud reagujete na reklamu a myslíte si, že věc, kterou vlastníte, nějak chybí, zastavte se a přemýšlejte o tom, co máte a v kolika ohledech to stačí.... Jak píše Merton, tento pocit "dostatku" musíme uplatňovat. Musíme si však také uvědomit jisté napětí, které je s touto citlivostí neodmyslitelně spjato - nejde o to, abychom byli lakomí nebo vždy vycházeli z místa chápavosti a nedostatku. Poznamenává, že, Vědět, kdy už nic nepotřebujete. Jednat tak akorát. Říkat dost. Přestat, když je toho dost. Něco se může promarnit, příroda je marnotratná. Harmonie není vykoupena šetrností. Přesto zastavení znamená "pokračovat"... [2] Pro mě "pokračování" vypadá tak, že si něco zamilovaně držím, ale jsem ochotná to pustit - ne proto, že se toho musím zbavit v návalu dekoltu, ale proto, že to musí opustit můj život, když si to vyžádá nějaký zvrat událostí. A vědět, že je to v pořádku. Fr. Richard Rohr, OFM přeloženo DeepL | The Path to Simplicity: Weekly Summary
Sunday Monday Tuesday Wednesday Thursday Friday Week Eighteen Practice Knowing What is Enough Prompted by the life and writings of Thomas Merton, Sophfronia Scott asks: “What else might we see more clearly if we could hold our stuff more loosely?” How do we bring ourselves to do that? We can pray. Merton’s own written prayers included this one: “Stanch in me the rank wound of covetousness and the hungers that exhaust my nature with their bleeding.” [1] But we have to understand what the prayer is truly for. It’s not about beating yourself up for wanting nice things. It’s not about not buying that new car if your family needs it. This is about a remaking of our consciousness—to move from one way of thinking and being to an entirely different way…. Try to catch yourself wanting something. Ask if there’s some other hunger or some poverty of the spirit involved—something deeper that the want cannot fulfill. If you’re responding to a commercial and thinking the thing you own is somehow lacking, stop yourself and think about what you do have and in how many ways it is enough…. As Merton writes, we have to exercise this feeling of “enough.” But we also have to recognize a certain tension inherent in this sensibility—this isn’t about being stingy or coming always from a place of grasping and lack. He observes, Knowing when you do not need any more. Acting just enough. Saying enough. Stopping when there is enough. Some may be wasted, nature is prodigal. Harmony is not bought with parsimoniousness. Yet stopping is “going on.”… [2] For me, “going on” looks like holding something in love but being willing to let it go—not because I have to get rid of it in a flurry of decluttering but because it has to leave my life when a turn of events warrants it. And knowing that’s OK. Fr. Richard Rohr, OFM |
[2] Thomas Merton, Turning toward the World: The Pivotal Years; The Journals of Thomas Merton, vol. 4: 1960–1963, ed. Victor A. Kramer (San Francisco, CA: HarperSanFrancisco, 1997), 119.
Sophfronia Scott, The Seeker and the Monk: Everyday Conversations with Thomas Merton (Minneapolis, MN: Broadleaf Books, 2021), 26, 28–29.