Můžeš se tady setkat s muži, kteří usilují o to být lepšími a více autentickými.
Vytváříme jak reálný tak virtuální prostor pro setkávání.
Začalo to někdy před rokem 2000 hledáním mužské energie, spirituality i chlapské party a setkáváním v malých skupinách. Pokračovalo to inspirací dílem Richarda Rohra a jeho Rituálem pro přechod do zralé dospělosti a pokračuje to dodnes stovkami setkání v malých skupinách, víkendovými akcemi pro muže i pro otce a děti, rituály i celostátními setkáními pro stovky účastníků a mezinárodní spoluprací s hnutím mužů po celém světě.
Pro řadu z nás je podstatné přátelství s Bohem, pro všechny jsou oporou kamarádi, které tu nalezli.
Vítáme tě mezi námi a těšíme se na společné putování.
Pavel Hrdina a Martin Šmídek
Vidění třetím okem Je to jednoduché: Člověk vidí jasně pouze srdcem. Vše podstatné je očím neviditelné. - Antoine de Saint-Exupéry, Malý princ Otec Richard popisuje kontemplativní učení o třech různých způsobech či úrovních vidění a poukazuje na potřebu lidí schopných vidět "třetím okem" a jednat na základě jeho moudrosti: Dva křesťanští filozofové ve středověku nabídli názvy pro tři různé způsoby vidění a tyto názvy měly velký vliv na učence a hledající v západní tradici. Hugh ze Svatého Viktora (1096-1141) [1] a Richard ze Svatého Viktora [2] (zemřel 1173) napsali, že lidstvu byly dány tři různé sady očí, z nichž každá navazuje na předchozí. Prvním okem bylo oko těla (myšlení nebo zrak), druhým oko rozumu (meditace nebo reflexe) a třetím intuitivní oko pravého porozumění (kontemplace). Toto třetí oko popisuji jako poznání něčeho prostým klidným zpřítomněním (není třeba žádné zpracování!). Tento obraz myšlení "třetím okem", přesahujícího naše dualistické vidění, se vyskytuje také ve většině východních náboženství. Myslím, že jsme na stopě něčeho archetypálního! Ztráta "třetího oka" je základem velké části krátkozrakosti a náboženských krizí západního světa. Při nedostatku této moudrosti se církve, vlády a vedoucí představitelé jen těžko dostávají za hranice ega, touhy po kontrole a veřejného pozérství. Vše se rozděluje do dualistických opozic jako liberální vs. konzervativní, protože zájmy táhnou proti sobě. Na této úrovni rozhovoru již není možné mluvit o pravdě. Dokonce i teologie se stává spíše honbou za mocí než hledáním Boha a Tajemství. Člověk si klade otázku, nakolik nás duchovní a političtí vůdci mohou skutečně vést bez určitého stupně kontemplativního vidění "třetím okem" a jednání. Sotva lze s nadsázkou říci, že vidění "my a oni" a z něj vyplývající dualistické myšlení je základem téměř veškerého utrpení a násilí ve světě. [3] Umožňuje hlavám náboženství a státu vyhýbat se svým vlastním učitelům zakladatelům, svým vlastním národním ideálům a svým vlastním lepším instinktům. Chybí-li jim kontemplativní pohled, zůstanou tito vůdci pouhými funkcionáři a techniky, nebo dokonce nebezpečím pro společnost. K vytvoření zdravé kultury a zdravého náboženství potřebujeme všechny tři skupiny pohledů. Bez nich jen prohlubujeme a udržujeme naše problémy. Člověkem třetího oka byl vždy světec, věštec, básník, metafyzik nebo autentický mystik, který chápe celý obraz. Potřebujeme skutečné mystiky, kteří vidí všemi třemi druhy očí. Někteří tento pohyb nazývají konverzí, někteří osvícením, někteří transformací a někteří svatostí. Je to Pavlovo "třetí nebe", kde "slyšel věci, které se nesmějí a nemohou vyjádřit lidskou řečí" (2 Kor 12,2.4). Fr. Richard Rohr, OFM přeloženo DeepL | Third-Eye Seeing
It’s quite simple: One sees clearly only with the heart. Anything essential is invisible to the eyes. —Antoine de Saint-Exupéry, The Little Prince Father Richard describes a contemplative teaching on three different ways or levels of seeing, and points out the need for people capable of seeing from the “third eye” and acting upon its wisdom: In the medieval period, two Christian philosophers offered names for three different ways of seeing, and these names have had a great influence on scholars and seekers in the Western tradition. Hugh of St. Victor (1096–1141) [1] and Richard of St. Victor [2] (died 1173) wrote that humanity was given three different sets of eyes, each building on the previous one. The first eye was the eye of the flesh (thought or sight), the second was the eye of reason (meditation or reflection), and the third was the intuitive eye of true understanding (contemplation). I describe this third eye as knowing something simply by being calmly present to it (no processing needed!). This image of “third eye” thinking, beyond our dualistic vision, is also found in most Eastern religions. We are on to something archetypal here, I think! The loss of the “third eye” is the basis of much of the short-sight-edness and religious crises of the Western world. Lacking such wisdom, it is hard for churches, governments, and leaders to move beyond ego, the desire for control, and public posturing. Everything divides into dualistic oppositions like liberal vs. conservative, as vested interests pull against one another. Truth is no longer possible at this level of conversation. Even theology becomes more a quest for power than a search for God and Mystery. One wonders how far spiritual and political leaders can genuinely lead us without some degree of contemplative “third-eye” seeing and action. It is hardly an exaggeration to say that “us-and-them” seeing, and the dualistic thinking that results, is the foundation of almost all suffering and violence in the world. [3] It allows heads of religion and state to avoid their own founding teachers, their own national ideals, and their own better instincts. Lacking the contemplative gaze, such leaders will remain mere functionaries and technicians, or even dangers to society. We need all three sets of eyes to create a healthy culture and a healthy religion. Without them, we only deepen and perpetuate our problems. The third-eye person has always been the saint, the seer, the poet, the metaphysician, or the authentic mystic who grasps the whole picture. We need true mystics who see with all three sets of eyes. Some call this movement conversion, some call it enlightenment, some transformation, and some holiness. It is Paul’s “third heaven,” where “he heard things that must not and cannot be put into human language” (2 Corinthians 12:2, 4). Fr. Richard Rohr, OFM |